R. Kipling MOWGLI
RÖÖVIMINE
Esimeses osas räägiti, kuidas pisike poiss Mowgli,
kes oleks peaaegu langenud tiiger Shere Khani saagiks,
võeti vastu hundikarja.
Head jahti.
Niimoodi.
Nii jookseb hirv.
Lähene tagant. Ründa!
Hüppa! Hale. Väga hale.
Veelkord.
Miks sa jooksed kahel käpal, kui sul on neid neli?
Võta vaiksemalt, raudkäpp.
Aga mul on nii mugavam.
Muidugi on tal mugavam. Ta on ju ikkagi inimene.
Ma olen hunt!
Ma olen hunt vabast hõimust.
Lollike.
Sa võiksid hüpata ja ronida paremini.
See ei olegi nii lihtne, Mowgli.
Hästi.
Tubli, Mowgli. Hästi.
Kuidas sa ennast üleval pead, Mowgli?
Ega ma ei tahtnud talt nahka võtta. - Mis jutud need veel olgu?!
Vaiksemalt, raudkäpp.
Ta on ikkagi inimene.
Tahtsid Shere Khani püüda, aga lõksu langes Hathi.
Tark Hathi.
Hathi, ma aitan sind!
Aga mida suudad sina, inimesehakatis. - Konnapoeg.
Astuge kõrvale.
Häbi! Häbi!
Mowgli ronib mööda liaane! Häbi!
Nagu banderlogid. Häbi! Häbi!
Aitäh, Mowgli.
Ta õpetab meid ka.
Jah. Sa, Mowgli, oled inimene.
Muidugi inimene.
Ainult pea meeles, Mowgli, et ka Shere Khan teab seda.
Head aega, Mowgli.
Head aega! Õnneliku jahti!
Arvad, et me jahime.
Hoopis sulle head jahti.
Ta oskab kõike. Teab kõike.
Ta on nagu üks meist, ainult paljas.
No tead.
Ainult inimene võib olla nii mõtlematu.
Sa ei tunne siinseid elanikke.
Kuidas tuleb käituda?
Uriseda!
Põgeneda.
Ütelda on mida vaja?
Mina... - Meie... - Teie...
Nemad...
Me
oleme ühte verd, teie ja mina.
Ta oskab kõike. Teab kõike.
Ta on nagu meie, ainult ilma sabata.
Nagu meie, ainult paljas.
Rutem! Rutem!
Langegu nahkhiir mulle pähe.
Miks ma teda ei hoiatanud? - Rutem!
Ma olen tühine muidusööja.
Toppige mind metemesilaste juurde puuõõnde.
Mind andke püüton Kaale.
Lähme tema juurde. - Jah.
Üksnes tema nimi paneb banderlogidel nende vastikud sabad värisema.
Ettevaatlikult, Bagheera.
Head jahti, Kaa.
Head jahti meile kõigile.
Ühele meist ei teeks paha lõunatada.
Ma olen seest tühi nagu kuivanud kaev.
Me just praegu jahimegi.
Tule meiega, Kaa. Kui sa muidugi tahad.
Terve dzungel imetleb meid!
Meie oleme dzunglis kõige targemad! - Suur rahvas!
Oleme imetlusväärsed!
See on tõsi! Me kõik räägime seda!
Kõik dþungli elanikud imetlevad meid.
See on tõsi! Võimas rahvas!
See on minu kõige targem õpilane.
Ja pealegi, me armastame teda, Kaa.
Ka mina olen tunda saanud, mis asi on armastus.
Kohe ma räägin teile ühe loo. - Hiljem, Kaa.
Banderlogid nimetasid sind näruseks vihmaussiks. - Kus nad on?!
Me arvasime, et sa tead.
Üles! Vaata üles, Baloo!
Ma nägin poissi. Ta palus edasi öelda,
et ta on Külmades Urgudes.
Aitäh, Chil. Ma ei unusta sind.
Pole tänu väärt.
Ta ütles märgusõna.
Ta ei unustanud ära.
Edasi!
Nii et nad nimetasid mind kärvanud kalaks?
Jah, jah, kalaks. Ja veel ussiks. Vihmaussiks.
Nad nimetasid mind konnaks?
Jah, konnaks. Ja veel vihmaussiks.
Head jahti. - Head jahti.
Bagheera!
Ma tõttan.
Bagheera! Ma ronin juba üle...
Nad nagu oleksid kiskunud mu sajaks väikeseks karupojaks.
Kas see ongi Mowgli?
Sa sarnaned väga banderlogidega.
Ma olen hunt.
Ma olen vaba hõimu hunt.
Minu saak saab olema ka sinu saak.
Vapper süda ja viisakas kõne.
Banderlogid, kas teile on hästi näha?
Me näeme, Kaa.
Istuge paigal
ja vaadake.
Astuge üks samm lähemale.
Lähemale.
Lähme siit minema.
Sul ei sobi näha seda, mis siin juhtub.
Lähemale.
Veel natuke
ja oleksin läinud otse tema lõugade vahele.
Mitte kunagi enam ei palu ma Kaa käest abi.
See oli teine osa Mowgli lugudest